Христо Фотев
Най-после тялото ти е узряло…

chitanka.info

Най-после тялото ти е узряло.

Ти облаците си взриви — скочи.

И в скока си на светлото си тяло

чадърите ни траурни стъпчи.

Ах, скачай ти и с цялата си сила

ме блъскай по лицето — възкреси

на зимните ми мисли хлорофила,

усмивката ми — бившите коси…

Танцувай — аз съм твой и аз отново

във твое име — ще се отрека.

Ще млъкна аз пред мощното ти слово

на колене — със шапка във ръка.

И пак отново в струите ти гъсти,

там някъде — на края на нощта,

аз ще целуна святите ти пръсти —

седефа на нозете те — в калта.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.